Obstaja kraj, drugačen od vseh drugih na svetu.
Dežela polna čudes, skrivnosti in nevarnosti.
Nekateri pravijo, da tam preživijo le tisti, ki so prismuknjeni.
In na srečo, jaz sem.
Blagoslovite me oče, grešila sem. -Počasi, ljubica.
Tu notri se najbrž ne sme kaditi.
Se en greh več pač. -Kaj bi rada?
Dobro veš, kaj hočem. Tvoje delo, naročene umore, vse.
Nimaš sreče.
Drugega kandidata imam, ki bo prevzel moje likvidacije.
Greva stavit.
Tvoja kandidata bom naščuvala drugega proti drugemu,
kot sestradani podgani v kletki, ti pa lahko gledaš skozi rešetke.
Daj mi dva tedna. Mrtva ti bom vrgla pred noge.
Če zmagam, dobim tvoje delo. Vse, do zadnjega.
Če zmagaš ti, pa mene spremeniš v mrtvo kandidatko.
Velja? -Velja. -Počakaj.
Uslugico bi rabila. Nekoga mi poišči.
TERMINAL
Prevod: RETAiL Tehnična Obdelava: WWW.BLiNK.si
VŠEČKAJTE NAŠO FACEBOOK STRAN: Crazy Srbin Production
Naj se igre začnejo.
Pljučna pečenka za večerjo, kaj? -Jebi se, pizdun.
Nehaj. Nevarno je. Rezilo imam v rokah.
V usta ga vtakni, da boš tiho.
Zakaj se briješ? Že dva tedna sva nonstop tu
in kar naenkrat se lišpaš. V čem je finta? -Zmenek imam.
Kaj res? Pajade.
Mogoče zmenek s posteljo in desno roko, drkač.
Do jutri ni nobenega vlaka več. 404 pelje proti severu,
ustavlja na vseh postajah do končne postaje. Prijetno vožnjo.
Ne grem na sever. Samo vlak rabim. -Vlak?
Ja. -Kam pa greste? -Nikamor. Samo vlak rabim.
Zakaj? -Kaj vas briga? -Nikar ne bodite nesramni.
Oprostite. To res ni bilo potrebno.
Moški, ki potrebuje vlak,
poti pa ne,
je moški, ki ima problem.
Tako je. Mogoče ta čas pripelje kakšen tovorni vlak? -Ne.
Nobenih tovornih vlakov. -Seveda. -Ja.
404 pelje na sever in ustavlja na vseh postajah.
Kaže, da 404 ne pride kmalu. Od čakanja me ne bo pobralo.
Kavarna Konec poti v glavni dvorani postaje, je odprta nonstop.
Privoščite si slastne sladke žemljice. Za 30 penijev.
Čudaški ste. -Vi pa strmite v prazen peron
na zapuščeni postaji sredi noči in čakate vlak, ki ga ne bo.
Pa ste me. V kavarno grem.
Daj mi denar, ali pa te fentam. -Kaj? Ni govora.
Misliš, da se hecam? -Ne, samo precej slabo si pripravljen.
Da ne? Daj mu denarnico in uro. Takoj!
Veš, kaj? Pištolo kupim. Tu imam čisto novega petaka.
Vzemi ali pusti. -Raymond, pohiti!
Kaj naj, Lenny? Ne sodeluje. -Lenny? Ti pa si? -Raymond.
Predlagal sem vama nekaj povsem razumnega.
Zaslužila bi, jaz pa potrebujem pištolo. Je nabita?
Kako, nabita? -Je v njej kaj nabojev?
Seveda.-Res?
Ne, ni nabita. -Ray! Matervola! -Kaj? Saj ni, ne?
To je prav trapasto. -Kam pa greš? -Stoj, če ne...
Kaj? Kaj boš? Me boš prešpikal do smrti?
Razočaran sem. Razočarala sta mene, pa tudi sebe.
V premislek. Lahko noč.
Včasih si res idiot. -Zakaj si mu povedal, da ni nabita?
Tu ne smete kaditi.
Saj ni nikogar. -Tudi oni ne kadijo, ne?
Lahko drugo kavo? Ta je hladna.
Ker se že 20 minut igrate z njo. -Jo lahko dobim? -Ja, 40 penijev.
Usmilite se me, okradli so me. -39, ko sem ravno pri volji.
Dobro delo razsvetli poredni svet. -Poredni?
Kot pri našeškaj me, poredna sem bila?
Ne, ne tako.
Priveži me na posteljo, ker sem bila poredna?
Pri obojem gre za enako porednost. -Vem.
Samo fino vas je gledati, kako neprijetno vam je.
Sva se že srečala? -Zakaj? Se vam zdim znana?
Ste v redu? Potrebujete zdravilo?
Povejte katero!
Saj niste resni. -V medicinske namene. -Prav, izvolite.
Prinesete kavo?
Poslušaj to. "Bujna svetlopolta lepotica
išče negovanega Romea za romanco ob svečah in sprehode v mesečini.
Mestno dekle."
Vidiš, to je šifra.
Šifra sprevržencev. Poezija perverznežev.
Po naše: bajsa išče frajerja, ki bi jo obdelal ponoči zunaj.
Duhovito.
"Droben gospod v pokoju
išče odločno, praktično damo, ki bi ga zvabila iz oklepa.
Prijateljstvo in romantika. Živim v predmestju."
Prevod: droben tiček išče domino,
ki bi ga poniževala. Ima lastno ječo.
Svet gre k vragu, vsi pa mislijo samo na to, kam bi ga parkirali.
Ampak tu imaš.
Črno na belem.
Povejte, kaj je narobe z vami?
Prosim? -Niste videti ravno zdravi. Kaj vam je?
Nočete vedeti. -Blazno me zanima. Povejte.
Kaj je narobe z vami? -Nepotešljivo me žeja po temi in izprijenosti.
Fino. -Je rak?
Ne, ne. Ste že slišali za nekaj, čemur se reče prijeten klepet?
Kaj pa, če ni rak?
Ne vedo. -Noro.
Fantastično. -Malce čudaški ste, kajne?
Brez dvoma. Ampak smrt je najboljši del. -Česa? -Življenja!
Ste to prebrali na voščilnici? -Duhoviti ste.
Pa poglejva dejstva.
Umirate, boli vas pri strani in grdo kašljate. Vse kaže na maligni umor.
Saj ne živite v zanikanju? Saj ne iščete druge razlage?
Umiram? -Ja.
Ne, hvala.
Ne veste pa, zakaj ali kako?
Ne.
Bo bolelo? -O ne.
Kako veste? -Tablete proti bolečinam.
Še kaj?
Bi liziko? -Rak že ni.
Ne bom izgubljala časa za diagnozo, če gre za navadnega raka.
Kdo pravi, da rabim diagnozo? -Umirate. V bolečinah, očitno.
Ne vedo, zakaj ali od česa. Torej še nimate diagnoze.
Saj veste, da umiramo vsi.
Počasi, v bolečinah. Le vprašanje časa je, prijateljica.
Tako je treba, vidite!
Vas je strah? -Trudim se ne misliti na to.
Kako vam uspeva? -Ne preveč dobro.
Boste preživeti? -Ne vem, kaj sprašujete.
Žena, otroci? -Ne reče se tako, temveč: koga preživeti.
Samo tako je prav. -Ste umirajoči učitelj angleščine ali kaj? -Ja.
Pošteno. Pregibajte, kolikor hočete.
Pregibanje je nekaj drugega. -Utihnite. -Prav.
Ste prepričani, da se še nisva srečala?
Ne vem. Sva se?
Ni lepo odgovarjati z vprašanjem. -Tudi tako nadut ni lepo biti.
Zapomnil bi si vas, če bi se že srečala. -Bi si mislili, kajne?
Pred nekaj tedni
Kaj se dogaja, pizda?
Kdo za vraga si ti?
Odveži me.
Takoj!
Poslušaj.
Napako si naredila. Veliko.
Vendar se lahko odkupiš.
Oblekla se boš, vzela svoje stvari, mi dala ključ
nato pa boš bežala, če si hočeš rešiti življenje.
Pojma nimaš, kdo sem,
kaj delam
ali za koga.
Ravno nasprotno, g. Nigel Illing.
Dobro vem, kdo si.
Dobro vem, kaj delaš.
In dobro vem, za koga delaš.
44 let, 1,80 m, 76 kg, AB negativen, piješ, kadiš,
rad imaš mlade cipe in seksi podvezice.
Iz informacij, ki sem jih zbrala o tvojih navadah, sem izračunala,
koliko lavdanuma bom rabila, da te omamim.
Nekaj malega mi boš moral povedati
in nekaj malega prispevati.
Povej, kaj bi rada? Bi rada denar?
Bi rada avto? Lahko ga vzameš.
Vzemi, kar hočeš. -Precej nerodno si se izrazil.
Na pomoč! Na pomoč!
Blagoslovite me, oče, grešila sem.
Bil je neki tip, tihotapil se je po hiši.
Temno je, zlovešče, srhljivo. Saj veš.
Potegne pištolo in stopi v prostor z njo.
Takole jo drži, Vince.
Ne vem, kaj naj rečem. Filmi pač.
Vstopiš v prostor, preveriš kote.
Prazni so. Prostor je tvoj.
Ne pomoliš pištole v prostor, ne da bi kaj videl,
in čakaš, da te ustrelijo. To je neumno.
To je film, Alf. Fantazija.
Ni realen. Izmišljen je.
Nimajo plačanca, ki bi jim pojasnil finese pobijanja izmišljenih likov.
Zakaj ga ne bi imeli? Bolj verodostojno bi bilo.
Nekaj se mi je posvetilo. Debil si.
Dva čaja, ljubica!
Hej, bjonda!
Dva čaja.
Pa čarobna beseda?
Res nisi rekel "prosim."
Lahko, prosim, dobiva dve skodelici čajčka,
s kapljico mleka, sladkanega, močnega. Prosim lepo? Hvala.
Vsekakor. Kreten.
Glej to.
Oprostite.
Lahko prosim za eno vaših slastnih žemljic?
Najmanj večerjo in pijačo mi moraš kupiti, preden dobiš moje žemljice.
Dobre koktajle delam, cukrček. -Potem ti jih pa še namažem.
Alfred, bi se mi pridružil, lepo prosim?
Preden ti zlomim vrat, mater.
Dolžnost kliče. -Si v službi, kaj?
Obstaja možnost, da se vsaj malo umiriš?
Kakšna beznica je tole? -Rekel si nekje, kjer je mirno, odmaknjeno.
In najdeš edini lokal v okolišu, ki je odprt ponoči. Genialno.
Pomislil sem, da bi bilo fino poklepetati ob skodelici čaja.
Naj ti moje žemljice teknejo.
Si pijan ali kaj? -Ne, zakaj?
Zapri že gobec. Zato.
Kaj je tako tajno, da ne moreš povedati po telefonu?
Delo naju čaka. -Res?
Čiščenje žlebov, kaj? Oken? -Kar jezikaj, sine.
Eno boš dobil okrog ušes. Pravzaprav kar naravnost v čelo.
Jasno? -Prav.
Poslušam. -Na odzivniku naju je čakalo sporočilo.
In sicer: "Pojdi na terminal in odpri omarico 125."
Si imel ključ? -Ne.
Kaj je bilo v njej?
La Lapin Blanche.
Kaj je to? -V francoščini je. -Vem, da pomeni Beli zajec.
Samo ne vem, kaj nama bo. -Boš vse pokvaril?
Boš zadevo oropal vsakršne skrivnostnosti?
Potem je namig.
Krušne drobtinice. -Ja, očitno.
Nekdo slastno ljubi amatersko teatralnost.
Reče se strastno. -Reče se zapri že gobec, pizda!
Čakaj malo. Črn kovček.
V omarici. Namig, krušne drobtinice.
Vince, značilen slog. Naročnik je g. Franklin.
G. Franklin? Fantastično.
Prav. Da ti ne bo prišlo.
Ne uporabi po navadi Illinga?
Očitno ne.
Sem zbudil tvoj apetit? -Se že slinim.
Poiščiva tega zajca.
Tokrat morava biti pametna. S Franklinom se ne gre zajebavati.
Tako kraljevsko priložnost dobiš enkrat v življenju.
Govora je o Franklinu, ne drugem Kristusovem prihodu.
To je ta kraj.
Kako si vedel? Po šestmetrskem napisu z zajcem?
Uščipni me, sanjam.
Videz ni vse.
Pozdravljena, nevarna lepotca. -Pozdravljena, na pol gola lepotica.
Posel ali užitek?
Te zanima, ali bi ti plačal, da se mi par komadov zvija v naročju,
me zrajcaš in odpelješ zadaj na predrago drkanje?
Če te, je odgovor: Ne, odjebi. -Ti pa nisi kavalir.
Ti, po drugi strani...
Conejo sem. Dobrodošel. Kaj iščeš?
Tu se z nekom dobiva. -S kom? -Ne veva.
Glede česa? -Ne veva. -Hej!
Z Zajčico morata govoriti. Sledita mi.
Kje je zdaj ta Zajčica?
Boš videl.
Conejo. Prekrasno ime.
Gotovo pomeni slap ali sončni zahod ali kaj podobno eksotičnega.
Zajec pomeni, idiot. -Aja.
Bodi z glavo pri stvari, model. Ovirati me začenjaš, pizda.
Moja naloga pa je odstranjevati ovire. -Kako te oviram?
Zajčica!
Utihni. -Vsi igramo igro.
Daj mir. Poglej jo. O marička. O marička.
Boš videl igro. Si ti slavna Zajčica?
Odrezav si. -Nisem prišel na klepet ali po kulturo, temveč po podatke.
Ali po umazan ples v naročju. -Na pravem kraju si, Vincent.
Od kod veš, kako mi je ime?
Bjonda!
Kaj pa ti tukaj? -Jesti je treba.
Se lahko kje pogovoriva? -Odvisno. Imaš kaj zame?
V mislih sem imela kuverto, polno denarja.
Za to gotovo dobim kakšen umazani ples. Ali pa še kaj več.
Pridi, pa boš videl. Oba pridita, spustimo se v zajčjo luknjo.
Čudneje in čudneje.
Z mano sta, fanta.
Poslali so naju sem, očitno k tebi. Nekaj nama moraš dati.
Čeprav mi ni jasno, zakaj nama nisi dala že v tistem ušivem lokalu.
Potem pa greva. Bo to v redu?
Tako.
Tako? -Samo posrednica sem.
Na pol gola natakarica, ki robo enega anonimneža dostavi drugemu.
Oziroma v tvojem primeru ne ravno anonimnežu, Vincent.
Kakšna je kombinacija? -Ne vem.
Kaj mi bo kovček, če ne vem kombinacije? -Ne vem.
Kombinacija sploh ni potrebna.
Hvala, Zajčica. Odpravila se bova. -Čakaj.
Na tebi je nekaj drugače.
Poleg podvezic, globokega dekolteja in vlačugarskega mejkapa?
Ja, poleg tega.
Pojdiva, Vince.
Ne.
Preden grem, hočem ples v naročju.
Jaz sem pripravljena. -No, pa pokaži, kaj znaš, Zajčica.
Pojdiva, Vince. Predstave je konec.
Pokazala vama bom bližnjico.
Zaplesala mi boš v naročju, bjonda.
Tako ali drugače.
Kmalu spet pridi, lepotec.
Alfred? -Se krzno med nogami ti bom pokazala.
Pridi brez njega.
O, kristus.
Kurbo samo povohaš, pa misliš, da si zaljubljen. -Vau.
Kot natakarica je bila lepša.
Res si debil, veš?
Čakanje me ubija.
Posedanje križem rok, čakanje, kdaj bom nehal dihati.
Mama je umrla v požaru. Njej ni bilo treba čakati.
Žal mi je. -Ni res. Ta hip ste polni samega sebe,
nikogar drugega ne vidite. -Nehajte. Če umiram, še nisem prasec.
Zakaj ne? Vso pravico imate.
To je vaše trdo prisluženo upanje. -Ne sledim vam.
Proste roke imate, vabilo k anarhiji.
Svoje zadnje dni lahko preživite, kakor hočete.
Posiljujte. Kaznujte po mili volji.
Ropajte, kolikor hočete. Vseeno bo, ker boste v nedeljo že mrtvi.
Naj se vam utrga!
Na suho, po morilsko utrga.
Ste v otroštvu kaj hudega doživeli? -Poleg smrti matere v požaru?
Oprostite... -Ne opravičujte se, vrzite mi pod nos.
Dajte, lotite se me! Oprostite. Sem malce poredna?
Kaj je z vašim palcem?
A, to.
Vaja iz samoobvladanja.
Torej je uspela.
Pravim le, da imate enkratno priložnost, da počnete, kar hočete.
Kaj, če se raje kujam po lokalih in se smilim samemu sebi?
Potem pa najbolje, da vas fentam in se rešim vašega javkanja.
Hvaležen bi vam bil.
Annie. -Bill.
To ni vaša omarica.
Saj me bo še kap!
Prekršek je brskati po mestnih depojih in lastnini okoliša.
Vsakršno sumljivo aktivnost je treba prijaviti ustreznim oblastem.
Spizdi, stari.
Brigaj se zase.
Kontrolor. Nočni kontrolor.
Pometam avlo in peron, vzdržujem... -Utihni!
Nekaj mi povej.
Se ti zdim človek, ki se sredi noči priplazi na postajo,
vlomi v omarico, vzame sumljiv kovček
in dovoli klinčevemu čistilcu,
pardon, nočnemu kontrolorju oditi, da bo vsem razlagal o tem?
Se ti ne zdim bolj blazno motiviran, nevaren človek,
ki bi kontrolorja raje ubil in stlačil v kurčevo omarico?
Na terminalu lahko plačate
z gotovino ali bančnim čekom v vrednosti povratne vozovnice.
Všeč si mi. Zabaven si.
Prav, plačal bom.
Ampak nikomur niti besedice. -Prav.
Deset, dvajset, trideset. Bo v redu?
Kadar bogate barabe potrebujejo revne,
ceno postavljajo revni.
Prosim? -Več denarja hočem.
Ja.
O, ja.
Kadar revne barabe razpizdijo bogate, ker hočejo preveč,
grejo k njim domov, jim zakurijo hišo in pomorijo svojce.
Železnica Terminal se vam zahvaljuje
in vam želi prijeten večer.
Lopov klinčevi!
Daj mi... -Odjebi!
Zanimalo me je samo, koliko je ura. -Pardon. -Ja, kar pojdi. Beži.
Kreten.
Samo zate. -Hvala.
Čer, bjonda.
Živjo, očarljivec.
Alfred. -Vince.
Pusti jo. Ne veš, kje vse je že bila. Boš še kaj staknil.
Dolžnost kliče. -Lepo te je bilo spet videti, lepotec.
Tebe pa ne, Vincent.
Bi bil z glavo pri stvari, človek? Malomaren postajaš.
Se vidiva, bjonda. Če te prej ne ustrelim.
Vince!
Bum.
Debil.
To je bilo v kovčku.
Poslušaj. Jaz pa si grem pretegnit noge.
Jaz sem g. Franklin.
Ne dvomim, da vesta, kdo sem in koliko je vreden moj posel.
Ponudbo imam, naročilo.
Hočem, da zame nekoga ubijeta.
Čakala bosta v stanovanju, ki sem vama ga priskrbel.
Na voljo mi bosta 24 ur na dan,
sedem dni na teden,
dokler vaju ne pokličem, da izvršita nalogo.
Jezus. -Preden začneta,
zahtevam, da se eden od vaju z mano sestane iz oči v oči.
Samo eden. Ne maram množic.
To je vse.
Super, pizda.
Čer, bjonda.
Se malo sprehajaš?
Madona, no.
Veš kaj? Prestar sem že za te finte, bjonda.
Čer, lepotica. To je zate.
V težavah si. -Vedno sem v težavah, cukrček.
Ne junači se. Res si v težavah.
Takih, da lahko končaš z luknjo v glavi. -Poslušam.
Fino, ker si mi všeč.
Čeden si, galanten in všeč mi je tvoja čeljust.
Možata je.
Rada bi te obdržala. -Mislim, da si... -Utihni.
Prav.
Nekdo bi te rad videl. Dobro ga poslušaj,
ali pa bo tvoj čedni obrazek krasila luknja.
Prav. -Dobro.
Pridi. Ne bo te ugriznil.
Je kdo tu?
Dober večer, Vincent. -Klinčevi Franklin, ne?
Tako je. -Razčistiva nekaj.
Sredi noči me v tem mrazu goniš čez pol mesta, po razmajanih stopnicah,
da te poslušam po telefonu? -Skrivnostnost še ni izginila.
Naj ti bo. -Zdaj pa k naročilu.
Jutri začneta. Tarčo bomo zvabili pred to okno.
Nasproti stanovanja je, kjer čakata.
En strel v glavo. Nobenega masakra. Brez napak.
Imam pa še eno delo, po strani, zate.
Prav povej. -Ko izpeljeta umor,
hočem, da ubiješ partnerja.
Zakaj? -Ne maram množic.
Rad kupujem zvestobo.
Podvojim prvotno ponudbo, v gotovini.
Bi rad njegovo glavo na srebrnem pladnju?
Zadoščala bo njegova osebna in njegov sprožilni prst.
Ponujam še enkrat več denarja, in to samo zate.
Mislim, da lahko zaupam tvoji pogoltnosti.
Sva dogovorjena?
Ja. Štej za opravljeno.
Dobro.
Kje si dobil tole reč? Kje si to dobil, pizda?
Nehaj, samo sel je. -Ki bo dobil kroglo v glavo, ko preštejem do tri.
Ena, dve... -V omarici! V omarici na terminalu!
Črn kovček. S sporočilom.
Moški mi je plačal.
Ovojnica z denarjem.
Prosim, ne ubij me! -Tri.
Zdaj pa spizdi.
Dajmo.
Pizda!
Pizda, pizda!
Pizdun zafukani!
Je zdaj bolje?
Vse skupaj je nateg, ne?
Ni naročila, ni tarče.
O ne, lepotec.
Tarča je vsekakor bila.
Jaz? -Nič več.
Novo tarčo lahko poiščeva.
Midva? Nekaj mi povej, cukrček.
Le zakaj bi ti zaupal?
Nisi del te zarote?
Povedala sem ti.
Všeč si mi.
Rabim nekoga, ki bo mazal mojo žemljico.
Najbrž res rabim novega partnerja, ne?
Moj stari partner ni več zaupanja vreden.
Toda opozarjam te.
Rabila bom čvrsto roko in spreten jezik.
Komaj čakam, da te bom imel pod seboj. -Fino.
Privoščiva si čaj in narediva načrt za maščevanje.
Ti pospravi, jaz pa bom pristavila čajnik, partner.
Kolikor vidim, imaš dve možnosti.
Nadaljuj. -Prva je samomor.
Aha. Pa druga? -Najprej moraš slišati prednosti prve.
Moram? -Moraš. -Sama ušesa so me.
Umiraš. -Očitno. -To ti ni všeč. -Niti ne.
Nesrečen si, občutljiv. Nisi ravno prijetna družba. -Hvala.
Bi rad moj nasvet? -Ne.
Naredi konec temu.
Si kaj razmišljala o terapiji?
Vsak trenutek imaš na voljo nevarne, smrtne situacije.
Skoči pred avtobus, okopaj se z opekačem, vrzi se na nož.
Stolpnice, reke, mostovi, vlaki. Lažje je umreti kot živeti.
Rešen bi bil neskončnega postajanja po železniških peronih.
Naredi konec temu, samo jajca moraš imeti.
Pa moja nesmrtna duša? -Precenjena je.
Precenjena?
Si zagrešil kaj takega, da je tvoja nesmrtna duša v nevarnosti?
No, vidiš. Nimaš se česa bati.
Si katolik? -Ja.
Veren?
O, pizda. Oprostite.
Odpustite mi, oče, grešil sem.
Ne vem, kdaj sem bil nazadnje pri spovedi. Več kot 10, manj kot 20.
Dni? Mesecev?
Menda ne let?
Ne jezite se name, ker govorim resnico.
Če bi vedel, da bo tako, bi lagal in tvegal pri Vsemogočnem. Pardon.
To je bilo neumestno. Oprostite.
Ste še tam?
Vem, da ste. Šeri voham.
Kaj je zate veren? Liziko?
To bom razumela kot ne.
Mogoče je to kazen božja. -Ja, prav gotovo.
Preganjajo me moji grehi, moja preteklost.
Sama ušesa so me, William.
Izpovej se mi.
Spokori se in rešen boš!
To ni iz Svetega pisma. To je grafit s postaje nasproti terminala.
Škoda, tu se konča moje poznavanje Svetega pisma.
Spreobrnite se torej, da se vam izbrišejo grehi.
Ne sliši se tako dobro, ne?
Kako mi gre? Sem zamajala tvoje temelje? -Glavobol mi povzročaš.
Boš videl glavobol. Vzemi svinčnik,
ga zapiči v mizo in z glavo trešči nanj. Hitro te pobere.
Ogabno. -Kajne? Vsi, ki jim to predlagam, mislijo, da mora v nos.
Si to že komu predlagala? -Nemogoče, da bi šel v nos.
V očesno zrklo mora. Skozi očesno votlino v možgane.
Najbrž je odvisno od nagiba glave. -Preizkusiva teorijo v praksi.
Ni ravno oster. -Pa uporabi svoje nobel pero.
Težje je. Konica je ostrejša kot pri tvojem.
Globlje v mizo bi ga moral zabiti.
Tako bi bilo primernejše, bolj obredno.
Pero je res odločnejše kot svinčnik. -Bolj veličastno. -Boljša izbira.
Vsekakor in poetično je.
Profesorja angleščine našli nabodenega na pero. -Epsko.
Navdahnjeno. -Pa sva!
Čas, kraj, metoda, vse imava.
Se ti ne zdi, da bi malo bolelo? -Zgrešil si.
Štekaš? -Genialno. -Nisi ravno zagret.
Bi se rad ubil ali ne? -Nisem več prepričan. -Kakšna beda.
Mi potem daš pero? -Ne. -Zakaj ne?
Ker je moje. -Se nisi mislil fentati?
Kaj ti bo? Tako bi bilo, kot bi mi ga pustil.
Zapustil ne pustil. -Utihni že. Vzela ga bom.
Ne rabiš ga, jaz pa ga hočem. Na, v zameno ti dam svinčnik. Tako.
Kako dolgo že tičiva tu notri?
12 dni, 13 ur 27minut. Zakaj? -Samo zanima me.
Pogrešaš svojo bjondo? Kot kakšen pubertetnik si.
Še življenja te bo stala. -Karte. -Ja?
Super. Hold 'em poker. -Indijski. -Jebi se, to je za buzerante.
Prav, pa hold 'em. -Pošteno. Dajva!
To je že bolje. Daj jih sem, da si ne boš česa naredil.
Madona, Alf. To še pol kart ni.
Še vedno se greva lahko vojno. -Ti bom dal vojno!
Kako se igra pasjanso? -Po tihem, sam, v drugi sobi.
Res postajaš... -Ovira, vem. To ves čas poslušam.
Šef, poglej to.
Kaj pa je? Kaj, s čimer te lahko prebutam do smrti? -Ne.
"Prišel je čas, mrož je začel, da pojasnim vam stvari.
O čevljih, ladjah in pečatnem vosku,
o zeljnih glavah in kaj s kralji se godi."
"In o tem, zakaj je morje vrelo in ali pujs lahko leti."
Ne razumem. Neumnosti.
Cela knjiga je taka.
Same bedarije.
Lewis Carroll bo gotovo ves skesan, ko izve, kako te je razburil.
Spizdi v drugo sobo in mi daj mir.
Bi kaj spil?
Kaj konkretnega mislim. -Veš da.
Pogovoriva se o drugi možnosti. -O fino, prva ni edina. -Ja.
Druga možnost: samomor s pomočjo.
Mislim, da se temu reče evtanazija. -Kaj?
Pri Švicarjih je bila popularna. -Pri tistih, ki švicajo?
Ni važno. -Pravim le, če nimaš jajc, da opraviš sam,
si poiščeš pomoč. -Praviš, naj naročim lasten umor? -Tako je.
Morilca poiščem v oglasih? "Iščem visokega temnega tujca s puško."
Moj novi fant je morilec po naročilu.
Srečo imaš, ravno danes konča s svojim delom. -Res jo imam.
Lahko mu dava par predlogov, pa naj sam izbere najboljši način.
Recimo tega. Normalno živiš naprej,
nekega dne pa, ko se vračaš iz šole...
Strel v glavo. Zadnje, kar bi pričakoval.
Če bi komu plačal, da me ubije, bi večino časa pričakoval smrt.
Potrudil se boš, da ne boš mislil na to. -Prav, pa tako.
Potem rečeva strel v glavo? Hitro, anonimno, neboleče.
V redu bo. -Fino. Domisliva se še česa. -Dajva.
Z nožem? -Ne maram nožev. Svinjsko je in boleče.
Take reči bo moral vedeti. -Kdo?
Najin plačani morilec, ki je slučajno moj fant. -Aha.
Kaj pa, če te zbije z avtom?
To mi pa ne bi bilo všeč.
Zakaj? -Kaj, če me samo poškoduje? Še enkrat me bo moral povoziti.
To je strašno.
Kaj, če te potisne? -Prosim? -Recimo s stolpnice ali pred vlak.
Priznati moram, da sem o vlakih že razmišljal.
Kratko in sladko. V hipu bo od tebe ostala le še čežana in plombe.
Si kar predstavljam. -Ampak v zaprti krsti boš.
Všeč mi je misel na to, da bi padel. Tako naključno se zdi.
Potem to pride v poštev? -Ja, zabeleživa.
Na bližnjo smrt. -Na linijo 404.
Kaj je?
Kaj? Bi mi rad kaj povedal?
Ne.
Kakšen kurčev dolgčas. -Bi se šel igro?
Se ti zdim tip za igrice? -Sestavljanko si sestavljal.
Sestavljanke sovražim. -Reševal si križanke.
Bi bil rad duhovit? -Kaj pa šah?
Bi bil rad duhovit? -Ne, šef.
Drugače te bom naučil kozjih molitvic. -Ne. šef.
In potem ti bo žal, kapiraš?
Ja, šef.
Dobro.
Tudi monopolija ne maraš? -Kar drezaj.
Pod rušo te bom spravil.
Kaj res?
Ne vem, zakaj zapravljam čas s tabo.
Šičniti bi te moral in najti drugega vajenca.
Nisem mlajši partner? -Nobel izraz za vajenca.
Dragocen sem. -Oviraš me, pizda.
Veš, kaj naredim s takimi.
Če ne bi bilo mene, kdo bi ti kuhal čaj, hodil po denar, skrbel za red?
Saj veš, opravljal kurčevo delo!
Priden. Počasi boš dojel.
O super.
Patetična zabloda. -Knjižničar javkajoči. -Prosim?
Ne, tako se reče temu, ko okolje odraža čustva.
Ko se ljubimca ločita v nalivu,
ali če udari strela, ko razkrijejo morilca. Doda težo.
Umor v sončnem parku ne bi bil tako srhljiv, ne?
Ne tako kot v temni ulici, v megli.
Škoda te je za učitelja.
Pisati bi moral, pridigati. Podžigati revolucijo!
Pa vendar tarnam tu, izkašljujem vranico skozi nos
in si želim, da bi me pogoltnila tla.
Pojdi z menoj.
Resno?
Bill!
Kam greva? -Raziskat težo in patetično zmoto.
Pohiti!
To je pa zelo pametno. -Kje je tvoj pustolovski duh?
Na toplem in suhem se ohlaja skupaj z mojo kavo.
Kaj je to? -Prezračevalni jašek iz časov, ko je mesto še delovalo.
Zdaj je zaprt. Je le luknja, ki vodi v prazno.
Globlje in globlje.
Česa bolj strašnega še nisem videl. Pogosto prideš sem?
Ja, tu mi je všeč. Pridi, stopi na rob.
Zapri oči.
Nor občutek je.
Annie, pridi sem.
O marička!
No? -Kaj, no?
Hotel si, da te pogoltnejo tla.
Izvoli. Ni za kaj.
Hočeš, da skočim? -Patetična zmota. -Ne, ni. -Je.
Čustveni nemir, ki se odraža v okolju. "V temni luknji sem."
Popolno je.
Preizkusiva tvojo "težo". -Prej gravitacijo. -Tako je!
Ne bom se vrgel v zevajoče brezno zaradi metafore! -Zakaj ne?
Hitro, čisto, neboleče bo. Poetično bo zazvenelo.
Za v norišnico si. -Nedvomno.
Približaj se robu, jaz pa te bom potisnila... -Ustavi se! -Prav, no.
Kaj je bilo to? Si nora?
Najhuje, kar bi se lahko zgodilo, je, da bi umrl. Konec bi bilo.
Bolečine, trpljenja.
Čakanja na vlak, ki ga ne bo. Kaj, če te ne bi ujela?
Ničesar od tega ne bi bilo. Tega pogovora, tvoje jeze,
tvojega klinčevega negodovanja. Ničesar.
Ne tako. Nočem umreti tako. -Kako, Bill?
Vlaki, avtomobili, streli, izid je vedno enak.
Pravo vprašanje je, ali sploh hočeš umreti?
Ko stojiš na robu, ti da misliti, kajne?
Ustrelil te bom v glavo. -Ko bi me vsaj, pa me ne boš.
Nehaj premišljevati, Bill.
Nehaj razglabljati.
Samo zapri oči.
Še zadnjič vdihni in stopi v prazno.
Ura teče. -Zunaj je mirno.
Apokaliptično.
En sam naboj. -Kaj?
Rekel sem, da se ne boj. -Ja, zunaj je vse mrtvo.
Kot truplo.
Je bila nabita?
Ja, mrtev si.
Mleko, dvojni sladkor.
Kaj še čakaš?
Tako, ja.
Ne. Ne morem.
Kakšno razočaranje.
Razočaranje?
To je zate samo igra, kaj?
Dojemi že enkrat. Umiram.
Umrl bom!
Vse to je zame resnično!
Klinčeva luknja v tleh je resnična!
Ne stojim na robu. Padam že!
Koliko si stara? 23, 24? Mlada, zdrava ko dren, nesmrtna?
To tvoje govoričenje o smrti
je samo en kup sranja!
Stopi v svetlobo, uživaj v lepem.
Ne plazi se okrog lukenj in ne zapravljaj časa v lokalih.
Snemi masko, opusti te bedne fantazije!
Kar daj, Bill. Divjaj, razsajaj zoper umiranje kurčeve luči!
Se je tole s smrtjo začelo, ko je umrčkala mamica?
Aha. Kaj je bilo? Odsoten oče?
Morda zaskrbljen duhovnik?
Si laže prišla do pozornosti, če si bila odpuljenka, čudakinja,
z angelskim obrazom in srcem polnim teme?
Stavit grem, da si se rezala.
Z dobro britvico, na očitnem mestu, da so vsi videli brazgotine.
Si imela prijateljico, pajdašinjo?
S katero sta šli za kolesarnico in se žgali s čiki?
Še eno siroto po svoji podobi, s katero sta se podžigali?
Pizda! Šolski primer, Annie! Šolski primer!
Kot listja in trave vas je!
Veliko takih sem učil. Take trapice srečujem že vse življenje!
Poredne punčke, take kot si ti!
Poredno.
Uživam v vašem nelagodju, ko rečem poredno.
Pa sem te.
O bog.
Sva se že srečala?
Zdaj se spomniš.
Kajne, g. Braithwaite?
Spomnil bi se, če bi se že srečala. -Mislili bi si, kajne?
Se spomniš te male poredne punčke?
Se spomniš, kako si me kaznoval? -Porednice!
Mogoče je to božja kazen. Za moje grehe.
Žal mi je. -Ko so se ugasile luči... Najina mala skrivnost.
Ste v otroštvu doživeli kaj hudega?
Vso noč sem čakala, kdaj se me boš spomnil.
Celo kurčevo noč sem bila poleg tebe,
da sešteješ ena in ena.
Veš, zakaj nimaš jajc, da bi se fental, Braithwaite?
Ker dobro veš, kam boš šel po smrti.
Sirote so vedno najboljše žrtve, kajne, William?
Toda s kredo zamazani prsti pustijo na hlačkah punc neizbrisno sled.
Imej to za kazen božjo.
Cvri se v peklu.
Je bila pištola, ki si jo nameril vame, nabita?
Ne bi mogel reči.
Kaj je to? -Telefon, ne? -V redu.
Ja. Prav.
Velja.
Franklin je bil. Akcija.
Ja? Je ta telefon v dometu?
Kje je tarča, pizda? -Zakaj ne streljaš? -Nimam česa.
Ustreli, Vince. V čem je problem? -Utihni!
Bjonda! Kaj pa ona dela tam?
Pa sem te.
Odloži puško, šef.
Kaj se dogaja, pizda?
Temu se v fohu reče "prevara".
Odloži puško.
Usedi se za mizo. Roke daj na vidno mesto.
Si v redu, bjonda? -Vzel si si čas. Sem se že bala, da me bo počil.
Dovoljkrat je poskušal, ne? Nehaj, ne bodi poreden.
Oprosti, cukrček. Zdaj pa se spravi sem.
Da bova skupaj uživala v tem trenutku.
Vidim, da si končno izgubil nedolžnost. Čestitam.
Živjo, lepotec.
Drugače dišiš. -Nov parfum imam. -Omamen je.
Kristus, raje me takoj ubij. -Z veseljem.
Čakaj, čakaj.
Nekaj mi povej.
Kaj sem ti naredil?
Vincent Escariot.
Svojega partnerja bi prodal za 30 srebrnikov.
"Rad plačam zvestobo." Ti izdajalec, ti.
Kaj ima to s tabo, pizda? -Vince, ne bodi nesramen.
Mojo boljšo polovico si že dovolj žalil.
Zdaj tvoja punca razmišlja namesto tebe? Klinc te gleda.
In tvojo kurbo tudi!
Ne farbaj se glede godlje, v kateri si, Vincent.
Bodi prijazen, ali pa ne boš umrl hitro, ampak počasi in krvavo.
Kurčeva nadloga si!
Poleg tega, da si prevarantski, zahrbtni, odpadniški izdajalec.
Ampak veš, kaj. Zdaj imam novega partnerja.
Ampak ko me jebe ona, mi je vseč.
To je tvoje delo, ne, bjonda? -O ja, Vincent.
Jaz sem glavna zlikovka. -Pička kurčeva.
Oba sta nora, pritegnjena.
Jebita se, ti in tvoja kurba!
Ni mu treba dovoliti, da tako govori z nama.
Ne.
Tvoje oči. Videl sem jih...
Čav, Vince.
Zabavna reč. -Briljantna.
Oprham se in preoblečem, potem pa te peljem na večerjo.
Jaz plačam. -Najin prvi pravi zmenek.
Pa pa, cukrček.
Čav, lepotec.
A, čistilni servis.
Vse pospravi, kolega.
Temeljito zdrgni.
To je še po vrhu.
Reciva temu opravičilo, ker sem zadnjič pretiraval, prav?
Se vidiva, kontrolor.
Hoj, lepotec. -Živjo, cukrček.
Si naredila nalogo? -Najbolje v razredu. -Pametna punca!
Manjše presenečenje imam zate.
Skrivaš pod plaščem opravo striptizete? Nogavice, podveze?
Res imaš čedno čeljust.
Tu počakaj. -Ja.
Je kdo tu?
Cukrček?
Ne prenesem tega vzdevka.
Odvrzi pištolo, roke imej na vidnem mestu.
En napačen gib, pa boš imel v glavi luknjo, o kateri sva govorila.
Odvrzi jo.
Brcni jo proč.
Priden.
Mislil sem, da sva partnerja. -Jaz ga že imam.
Kriplja?
Kaj je bilo potem vse to?
Zamotana spletka, v katero sta te zapletli
motiviran, silno pametni osebi...
S slastjo... Do amaterske teatralnosti. -S strastjo se reče.
Prav imaš, Alfred.
Dva tedna sem moral čakati v tistem stanovanju,
da bi ubil nekoga, ki je čakal, da ubije mene. Zakaj?
Ker imava radi vsa svoja jajca v isti košari. -Sranje!
Sestradane podgane, ki se trgajo v kletki, zgolj nama v užitek.
Ti sploh nisem bil všeč? -Meni? Ne.
Ti je kdo kdaj povedal, da si dvolična, zahrbtna,
manipulatorska, brezčutna mala mrha?
Ko bi vedel.
Annie, ljubica, bi se mogoče...
Ne.
Vem, da si ga hotela obdržati, vendar imava pomembnejše opravke.
Dokumente imam. Daj mi njegovo pištolo.
Denar ali življenje!
Kristus! Saj me bo še kap.
Zgoden si.
Daj mi pištolo.
Kam si dal Vincenta?
Kaj boš z njima?
Ju lahko flikneva v reko? -Ne.
Boljšo idejo imam. Pomagaj mi.
Po takemle padcu...
Se ne bom niti zmenila, če se prekopicnem po stopnicah.
Čudneje in čudneje.
Se vidiva, kontrolor. -Lep dan.
Ja?
Opravljeno je, g. Franklin. -Ja? -Oba sta mrtva.
Dobro. In tista uslugica? Učitelj?
Vaša večna dolžnica sem. -Si se zabavala, ljubica?
Prava poslastica. Kripelj je bil zelo koristen.
Kavarna Konec poti. -Samo sel je. -Niti besede.
Čistilni servis. -Včasih pride prav.
Ste primerno navdušeni, g. Franklin? -Vsekakor.
Dobro. Potem lahko računam na vaš posel?
Omejeno izbiro imam.
Odlično si opravila s konkurenco.
Kako naj vem, da me ne boste prevarali? V tem ste mojster.
Prav zares. A ne pozabi, rad kupim zvestobo.
In ti si edinstvena. Takih ni.
Dokazala si mi svojo vrednost.
Je potem to začetek krasnega odnosa? -Vsekakor.
Lahko noč. -Lahko noč.
404. Odlično.
Kaj bi rada?
V življenju nismo nikoli zares pripravljeni na dvoje.
Dvojčici.
Glej, glej. Živ je.
Oprostite, g. Franklin, vas luč moti?
Kje sem? -Vam je všeč, kako sva preuredili prostor?
Manjkala je ženska roka.
Kako sta... -Poglejte v zrcalo, g. Franklin.
Ali pa naj vas kličeva Clinton?
Roža z drugim imenom...
Po zajčji luknji nizdol, brezupno in brez logike,
odplaknjen z reko solza. -Zmešani sta! Čisto poblazneli!
Nič ne moremo zato, je rekla mačka. Tu smo vsi nori. Jaz. Ti.
Ste jo prebrali? Najina najljubša knjiga je.
Cepetaj in Cepetin.
Mamica nama jo je brala vsak večer. -Na pamet jo znava do zadnje pike.
Če bi navedli stran in vrstico... -Bi vama povedali besedilo.
Baje je dedno. -Kot barva oči. -Ali morilski nagibi. -Kri ni voda.
Vam smeva povedati zgodbo, g Franklin? -Udobno sedite?
Potem pa začnimo.
Pred davnimi časi, na kraju, ki ni tako različen od tega,
ki je pravzaprav temu enak,
je živela mlada ženska po imenu Chloe Merriweather.
Chloe Merriweather so se oči iskrile.
Mikale so jo pustolovščine.
Neke noči je v lokalu s primernim imenom Vse je dovoljeno,
Chloe Merriweather podlegla čarom Clintona Sharpa,
nepomembnega kriminalca z velikimi ambicijami,
ki ji je šepetal sladke ničevosti,
skrbel, da ji ni zmanjkalo pijače in čakal na pravi trenutek.
Razburljivo razmerje sta imela.
Nekaj časa od Chloe ni bilo glasu, leto kasneje pa se je spet pojavila.
Odrasla je, tako kot vse majhne punčke.
Podnevi je stregla, ponoči plesala na mizah.
Kajti imela je skrivnost, ki jo je zakopala globoko v srce.
Doma je imela dve majhni deklici. Dvojčici.
Rezultat strastnega razmerja z g. Sharpom.
Očka.
Chioe je vedela, da Clinton ne sme biti del življenja hčerk,
videla je senco v njegovi duši, morilski lesk v njegovih očeh.
Skrivala ju je pred svetom in pred Clintonom Sharpom.
To so bili časi, polni sladkosti.
A življenje je kruto in svet majhen in usoda se nam neusmiljeno smeji.
Neke temne noči
je Chloe Merriweather videla nekaj, česar ne bi smela.
Clintona Sharpa pri delu.
Chloe Merriweather je stekla v temno noč, da bi se rešila.
Toda Clinton Sharp je kmalu prišel po Chloe.
S kantico bencina in vžigalnikom.
Pravijo, da je med delom žvižgal.
Toda Chloe je bila borka, divja mačka srditih solza,
ki ni hotela krotko v to zapeljivo noč.
Chloe je rešila svoji punčki, ni pa ji uspelo rešiti sebe.
In tako sva postali varovanki okoliša
in bili prepuščeni milosti in prijaznosti sirotišnice.
Gostoljubnosti duhovnikov in učiteljev,
in njihovim tavajočim rokam ter lepljivim prstom.
Naučili sva se zapreti oči in se gristi v ustnice.
V mislih oditi drugam, ko so ugasnile luči.
Takoj ko sva mogli, sva zbežali daleč proč.
Upali sva le, da bova preživeli. Surovo životarjenje.
Dokler nisva nekega dne zagledali koga drugega kot Clintona Sharpa.
V vsem njegovem kripljastem veličastju.
Žvižgal je pesem, ki naju je tako dolgo preganjala v môrah.
In tako sva te izsledili, očka.
In kmalu odkrili tvojo zvito malo skrivnost.
G. Franklin, ki vleče niti morilskih marionet.
Legendarni črni kovčki, razvpita glasovna sporočila,
izgubljena, umetnost skrivnostnosti. -Kaj je notri?
Spet številka omarice, jebenti. -Tale Franklin je pa res zakon, ne?
Kdo pravi, da skrivnostnosti ni več?
Dovolili sva, da nama slediš, očka, kot sva midve tebi.
Počasi sva izdelali načrt, nastavili pasti in vrgli vabe.
Midve sva vlekli niti, da si plesal.
Vedeli sva, kako pritegniti tvojo pozornost
in da se ne boš mogel upreti najini spovedi.
Majcen prispevek potrebujem, g. Nigel Illing.
G. Franklin, priznati moram, da sem bila poredna punca.
Pridite v cerkev sv. Katarine. -Dobro premišljena lokacija.
Hočem vaše delo, vaša naročila, vse.
Žal nimaš sreče.
Drugega kandidata imam, ki bo poskrbel za moje probleme.
Boljša sem.
Močno dvomim.
Vi moški v grdih oblekah s polizanimi lasmi
ste skrajno predvidljivi.
Do te mere, da šte že neprevidni. -Ja.-Jaz?
Jaz sem nož za podvezico, bodalo v petkah.
Presenečenje, ki ga nikoli ne pričakujejo.
Kdo pravi, da skrivnostnosti ni več?
Kdo bi si mislil? Kljub vsemu sva se vrgli po očku.
In zdaj se bova maščevali, izterjali najbolj noro pravico.
Moji hčerki sta, ne?
Le po krvi, očka. -Ne naveži se preveč na naju.
Mamico je treba maščevati. -Očka, veš, kako poteka lobotomija?
Sicer jo kritizirajo, v tem primeru pa je povsem na mestu, se ti ne zdi?
Prosim vaju, dekleti. Karkoli sem pripravljen narediti.
Samo ne tega. Prosim, ne tega.
Zaradi matere vaju prosim! Vajin oče sem!
Ne, ne. Čisto premalo, čisto prepozno.
Kar mirno, očka. Držim te. Nikar se ne upiraj.
"Prišel je čas, mrož je začel, da pojasnim vam stvari.
O čevljih, ladjah in pečatnem vosku,
o zeljnih glavah in kaj s kralji se godi."
Oko za oko, očka.
Milostni udarec je tvoj, sestra draga. Žebelj v krsti.
Pošlji g. Franklina v Čudežno deželo.
Nočko, očka.
Odlično.
Prevod: RETAiL Tehnična Obdelava: WWW.BLiNK.si
VŠEČKAJTE NAŠO FACEBOOK STRAN: Crazy Srbin Production